חָבֵר מֵבִיא חָבֵר
סיפר פנחס אמתי

לַיְלָה אֶחָד קָרָה דָּבָר מַפְתִּיעַ בַּמִּרְפָּאָה שֶׁל דּוֹקְטוֹר פְרֶנְקְל. דּוֹקְטוֹר פְרֶנְקְל זִכְרוֹנוֹ לִבְרָכָה הָיָה רוֹפֵא יָדוּעַ בִּירוּשָׁלַיִם. הַבַּיִת שֶׁלּוֹ בִּשְׁכוּנַת בַּיִת וְגַן  שִׁמֵּשׁ גַּם כְּמִרְפָּאָה, לַמִּרְפָּאָה בָּא כָּל מִי שֶׁהָיָה זָקוּק לְעֶזְרָתוֹ שֶׁל רוֹפֵא. "כָּל מִי שֶׁהָיָה זָקוּק" אָמַרְתִּי, וְהַמִּקְרֶה שֶׁאֲנִי מְסַפֵּר לָכֶם הַפַּעַם מַמְחִישׁ אֶת מַה שֶּׁאָמַרְתִּי. 

בְּאוֹתוֹ לַיְלָה כְּבָר לֹא הָיָה שׁוּם חוֹלֶה בַּמִּרְפָּאָה, וְהָרוֹפֵא הָיָה עָסוּק כְּדַרְכּוֹ בַּהֲכָנַת תְּרוּפוֹת וְרִשּׁוּם הַחוֹלִים שֶׁבִּקְּרוּ בַּמִּרְפָּאָה שֶׁלּוֹ. פִּתְאוֹם שָׁמַע רַחַשׁ מוּזָר מֵאֲחוֹרֵי דֶּלֶת הַכְּנִיסָה – סָפֵק דְּפִיקָה, סָפֵק גֵּרוּד, כְּאִלּוּ מִישֶׁהוּ מְנַסֶּה לְהִכָּנֵס. דּוֹקְטוֹר פְרֶנְקְל פָּתַח אֶת הַדֶּלֶת, וְהִנֵּה הַפְתָּעָה - בַּפֶּתַח עָמַד כֶּלֶב פָּצוּעַ, זֶה הָיָה חֻמִּי, כַּלְבָּם שֶׁל הַשְּׁכֵנִים. דּוֹקְטוֹר פְרֶנְקְל הִכִּיר הֵיטֵב אֶת חֻמִּי, וְגַם חִבֵּב אוֹתוֹ מְאֹד, כִּי הַכֶּלֶב נָהַג לָבוֹא לַמִּרְפָּאָה עִם יַלְדֵי הַשְּׁכֵנִים כְּשֶׁהָיוּ חוֹלִים.
"שְׁלוֹם חֻמִּי, תִּכָּנֵס בְּבַקָּשָׁה, בּוֹא, בּוֹא, נִרְאָה מַה קָּרָה לְךָ." אָמַר הָרוֹפֵא הֶחָבִיב. וְחֻמִּי הַכֶּלֶב צָלַע וְנִכְנַס בִּכְבֵדוּת אֶל הַמִּרְפָּאָה. רַגְלוֹ שֶׁל הַכֶּלֶב הָיְתָה פְּצוּעָה. 
דּוֹקְטוֹר פְרֶנְקְל בָּדַק אֶת רַגְלוֹ שֶׁל חֻמִּי, חָבַשׁ אוֹתָהּ בְּגֶבֶס, פָּתַח אֶת הַדֶּלֶת, שִׁלַּח אוֹתוֹ הַבַּיְתָה, וְקָרָא אַחֲרֵי הַכֶּלֶב בִּרְצִינוּת רַבָּה: "אַל תִּשְׁכַּח לַחְזֹר בְּעוֹד שְׁבוּעַיִם כְּדֵי לְהוֹרִיד אֶת הַגֶּבֶס!"
אַתֶּם בֶּטַח מְתָאֲרִים לְעַצְמְכֶם שֶׁחֻמִּי לֹא חָזַר אֶל הָרוֹפֵא בְּדִיּוּק אַחֲרֵי שְׁבוּעַיִם, הֲלֹא כְּלָבִים אֵינָם יוֹדְעִים מַה זֶּה 'שְׁבוּעַיִם'. אֲבָל, בְּאֶחָד הַיָּמִים, כַּעֲבֹר חֹדֶשׁ בְּעֵרֶךְ, שָׁמַע דּוֹקְטוֹר פְרֶנְקְל אֶת הָרַחַש הַמֻּכָּר מֵאֲחוֹרֵי הַדֶּלֶת.
"אֲהָהּ," קָרָא הָרוֹפֵא וְהוֹסִיף מִיָּד, "סוּף סוּף נִזְכַּרְתָּ לָבוֹא כְּדֵי לְהוֹרִיד אֶת הַגֶּבֶס."
וְאָז פָּתַח אֶת הַדֶּלֶת וְנִדְהַם, הוּא לֹא הֶאֱמִין לְמַרְאֵה עֵינָיו: בְּפֶתַח הַמִּרְפָּאָה עָמְדוּ שְׁנֵי כְּלָבִים, אֶחָד הָיָה בֶּאֱמֶת חֻמִּי, כַּלְבָּם שֶׁל הַשְּׁכֵנִים, וְרַגְלוֹ עֲדַיִן בְּגֶבֶס, אֲבָל לְצִדּוֹ עָמַד כְּלַבְלַב מִסְכֵּן נוֹסַף, לֹא מֻכָּר, פָּצוּעַ וְשׁוֹתֵת דָּם, חֲבֵרוֹ שֶׁל חֻמִּי הָיָה זָקוּק מְאֹד מְאֹד לָרוֹפֵא טוֹב שֶׁאוֹהֵב אֲנָשִׁים וּבַעֲלֵי חַיִּים.

כל הזכויות שמורות © 2001, עמותת סנונית לקידום החינוך המתוקשב