חולה בתוך סל 
סיפר פנחס אמתי

חַנַּק מַלְכוּתִי הוּא נָחָשׁ יָפֶה וְגָדוֹל מְאֹד. אֲבָל הַחַנָּק שֶׁלָּנוּ הָיָה כֻּלּוֹ פֶּצַע וְחַבּוּרָה.
אֵיךְ נִפְצַע?
הַנָּחָשׁ הַזֶּה גָּדַל בְּבֵיתוֹ שֶׁל אִישׁ אֶחָד בְּאֵירוֹפָּה. הַחַנָּק הַמַּלְכוּתִי חַי בְּאֶקֵוואדוֹר שֶׁבְּאָמֶרִיקָה הַדְּרוֹמִית, וְשָׁם חַם מְאֹד, לָכֵן הַחֹרֶף בְּאֵירוֹפָּה קַר מִדַּי בִּשְׁבִילוֹ. כַּאֲשֶׁר בָּא הַחֹרֶף הנִיחַ הָאִישׁ אֶת הַנָּחָשׁ לְיַד הַתַּנּוּר שֶׁלֹּא יִסְבֹּל מֵהַקֹּר. וְהַנָּחָשׁ הִרְגִּישׁ אֶת הַחֹם הָרַב, עָלָה עַל הַתַּנּוּר ו... אוֹתוֹ חוֹבֵב טֶבַע הֵרִיחַ פִּתְאוֹם רֵיחַ מוּזָר שֶׁל צָלִי עוֹלֶה מֵהַתַּנּוּר, וְעַד שֶׁהֵבִין מַה קָּרָה, כְּבָר הָיָה כִּמְעַט מְאֻחָר מִדַּי. גּוּף הַנַּחַשׁ הָיָה מְכֻסֶּה כְּוִיּוֹת. 
כַּאֲשֶׁר שָׁמַעְנוּ שֶׁהַנַּחַשׁ סוֹבֵל מִכְּוִיּוֹת, הִכְנַסְנוּ אוֹתוֹ לְסַל קַשׁ, וּכְדֵי לִמְנוֹעַ אִי נְעִימוּת, כִּסִּינוּ אוֹתוֹ בְּמַפִּית רְקוּמָה, וּמִהַרְנוּ  - כָּל הַמִּשְׁפָּחָה  - הַיְשֵׁר לְקֻפַּת חוֹלִים בִּשְׁכוּנַת בֵּית הַכֶּרֶם בִּירוּשָׁלַיִם.

הָרוֹפֵא הַכְּלָלִי בְּקֻפַּת הַחוֹלִים בַּשְּׁכוּנָה הָיָה יְדִידֵנוּ הָאָרֹךְ, הַדַּק וְהָאַדְמוֹנִי. רוֹפֵא זֶה אָהַב מְאֹד אֶת כֹּל הַיְּצוּרִים בָּעוֹלָם: בְּנֵי אָדָם וּבַעֲלֵי חַיִּים, וַאֲנַחְנוּ אָהַבְנוּ אוֹתוֹ מְאֹד. כְּדֵי לֹא לְעוֹרֵר תְּשׂוּמת לֵב יָשַׁבְנוּ  - כָּל הַמִּשְׁפָּחָה - עַל הַסַּפְסָל בִּפְרוֹזְדוֹר וְחִכִּינוּ בַּתּוֹר כְּמוֹ כָּל הַחוֹלִים. יָשַׁבְנוּ וְהִמְתַּנּוּ וְלֹא הֵעַזְּנוּ לִפְצוֹת פֶּה, כִּי יָדַעְנוּ הֵיטֵב שֶׁבָּרֶגַע שֶׁנִּפְתַּח אֶת הַפֶּה לֹא נַצְלִיחַ לְהִתְאַפֵּק וְנִפְרֹץ בִּצְחוֹק גָּדוֹל... הֶחְזַקְנוּ הֵיטֵב אֶת הַסַּל, וְקִוִּינוּ שֶׁהַנַּחַשׁ לֹא יַחְלִיט לָצֵאת פִּתְאוֹם לְטִיּוּל קָצָר. 

בְּשָׁעָה טוֹבָה, הִגִּיעַ תּוֹרֵנוּ לְהִכָּנֵס לָרוֹפֵא! קַמְנוּ וְנִדְחַקְנוּ כֻּלָּנוּ (כָּל הַמִּשְׁפָּחָה) לַחֲדַר הַמִּרְפָּאָה שֶׁל יְדִידֵנוּ הָאָרֹךְ, הַדַּק וְהָאַדְמוֹנִי, וּמִיָּד הוֹצֵאנוּ אֶת הַחוֹלֶה שֶׁלָּנוּ מִתּוֹךְ הַסַּל. הָרוֹפֵא הִכִּיר אוֹתָנוּ הֵיטֵב, וְהָיָה מוּכָן לְכָל הַפְתָּעָה. כַּאֲשֶׁר רָאָה אֶת הַחוֹלֶה חִיֵּךְ, קָם לִנְעֹל אֶת הַדֶּלֶת וְהִסְבִּיר:
"תָּאֲרוּ לְעַצְמְכֶם שֶׁהָאָחוֹת אוֹ אַחַד הָרוֹפְאִים יִכָּנֵס פִּתְאוֹם לַחֶדֶר  - בְּמִי אֶצְטָרֵךְ אָז לְטַפֵּל." 

הוּא בָּדַק אֶת הַנָּחָשׁ הַמִּסְכֵּן וְהוֹרָה לָנוּ לִקְנוֹת מִשְׁחָה מְיֻחֶדֶת לְרִפּוּי כְּוִיּוֹת. הַבְּדִיקָה הִסְתַּיְּמָה. הוֹדֵינוּ לָרוֹפֵא הֲכִי מְיֻחָד בָּעִיר, הֶחְזַרְנוּ אֶת הַנָּחָשׁ לַסַּל, וְכִסִּינוּ אוֹתוֹ שׁוּב בַּמַּפִּית הָרְקוּמָה, שֶׁלֹּא יַבְחִינוּ בּוֹ הַמַּמְתִּינִים בַּתּוֹר. יָצָאנוּ רְגוּעִים וּמְאֻשָּׁרִים מֵחֲדַר הָרוֹפֵא, וְאָז פָּגְשָׁה אוֹתָנוּ מַכָּרָה שֶׁלָּנוּ וְשָׁאֲלָה בִּדְאָגָה:
"מִי חוֹלֶה?" 
עָנִינוּ לָהּ בְּמַקְהֵלָה: "הַנַּחַשׁ הַגָּדוֹל שֶׁלָּנוּ." 

הַמַּכָּרָה הָיְתָה בְּטוּחָה שֶׁאֵין זוֹ אֶלָּא בְּדִיחָה, וּפָרְצָה בִּצְחוֹק. כַּאֲשֶׁר פָּנִינוּ לָלֶכֶת שָׁמַעְנוּ שֶׁהִיא מְסַפֶּרֶת לְמַמְתִּינִים בַּתּוֹר אֶת הַבְּדִיחָה הַמֻּצְלַחַת שֶׁשָּׁמְעָה מֵאִתָּנוּ. "נָחָשׁ, חה, חה, חה, נָחָשׁ בְּקֻפַּת חוֹלִים, בֶּאֱמֶת רַעְיוֹן מְקוֹרִי." הִיא צָחֲקָה וְהִדְבִּיקָה בִּצְחוֹקָהּ אֶת כָּל הַמַּמְתִּינִים בַּתּוֹר, "בְּדִיחָה נֶהְדֶּרֶת! בְּדִיחָה אַדִּירָה!"

הַצְּחוֹק נִקְטַע לְפֶתַע בִּקְרִיאַת בֶּהָלָה שֶׁל אַחַד הַחוֹלִים: "מַה יּוֹצֵא מֵהַסַּל שֶׁלָּכֶם?!" הַפַּעַם לֹא עָנִינוּ, דָּהַרְנוּ כֻּלָּנוּ בְּמוֹרָד הַמַּדְרֵגוֹת וְזִנַּקְנוּ הַחוּצָה כָּל עוֹד נַפְשֵׁנוּ בָּנוּ.

כל הזכויות שמורות © 2001, עמותת סנונית לקידום החינוך המתוקשב